П’ятий, але не останній. Чергове місце, де Маріуполь в евакуації працює для маріупольців. Свій свому для свого. Від тепер ЯМаріуполь. Кропивницкий.
Щиро дякуємо всім партнерам та міської владі Кропівницбкого за допомогу та теплий прийом наших городян.
А в маріупольців є ще одне місце для обійнятися і трохи відчути себе вдома.
Щиро дякуємо всім партнерам та міської владі Кропівницбкого за допомогу та теплий прийом наших городян.
А в маріупольців є ще одне місце для обійнятися і трохи відчути себе вдома.
Як побудована машина пропаганди? Маріупольскій досвід.
За місяці війни на інформаційному фронті картина російської інформаційної машини стає зрозумілою та прозорою. Особливо в моєму випадку, коли твоя ділянка фронту вузьска: сконцентрована на одному місті-герої і аналіз ведеться щоденно майже з першого дня війни. Я впевен, що ми маємо знати як це працює, аби протидіяти ефективно на всіх рівнях не зупиняючись лише контрпропагандою.
Головний принцип російської інформ-військовї машини – багаторівневість. У підсумку немає рівня комунікації, на який вони не спустились.
Топ рівень – офіціальні спікери від путіна, пескова і до всіляких офіційних осіб. Вони озвучують тези та наративи. Але вдало посилаються на власні джерела нижчого рівня.
Перший рівень – офіційні медіа (національні). Тут за звичай без соловїовчини, просто новини з посиланням на джерела нижчого рівня.
Рівень 1/1 – медіа пропагандисти а-ля соловьов і ко. Їх завдання – тест абсолютно диких тверджень, емоційне посилення та зв’язка нижчого рівня з першим та топ рівнем.
Другий рівень – журналісти. Під час війни здебільше – військові журналісти. Вони скрізь в гущі подій. Вони пишуть, вони знимають. Саме вони кують першочергово фейки, маніпуляції та перекручення.
Рівень 2/1 – експерти. Тут від місцевих російських до іноземних. Їх експертність підтверджується власне назвою в титрах. Іноді вони обіймають якісь посади закордоном, але всі ці посади в російських афільованих структурах. Вони посилюють фейки журналістів та обгортають їх в «експертність» для вищих рівнів.
Третій рівень – колаборанти. Тут лише повторювання тез та додавання маніпулятивних тверджень. Саме після цих тверджень інформація набуває іншого вигляду і розходиться одночасно на рівні вверх та нижчі. Чиста легалізація нової брехні.
Четвертий рівень – «волонтери». Вони з’являються одночасно з окупантами. Тут вже робота з населенням окупованих територій очі-в-очі, ведення соц-мереж. Завжди все через емоції страждання-допомога, були погані – прийшли ми хороші. Здебільше їх робота ведеться в стані повного або часткового інформаційного вакууму на окупованій території.
П’ятий рівень – адміністратори чатів. При окупації одразу виникає багато запитань. Від евакуації до простих щоденних. Одночасно з’являються купа чатів по всіх соц-мережах з відповіддю на ці запитання. Спочатку, «без політики», але з часом всі наративи вищих рівнів вводяться і стають домінуючими. На старті роботи таких чатів неможливо встановити ані належність, ані характер адміністрування. До якої зі сторін належить, тому розповсюдження зростає дуже швидко.
Всі ці рівні працюють в обидва боки. Якщо в тебе перед очима вся мережа ти можеш побачити, як інформація з топ рівня доходить до четвертого рівня. І навпаки. На досвіді Маріуполя повний цикл займає до 4 годин в залежності від важливості та цілі.
Другий головний принцип – керованість та послідовність. Тут немає місця самодіяльності. Майже слово в слово. Але точно за вказівкою інформація розповсюджується. Іноді трапляється, що десь на рівні журналістів хтось перегне палку з емоціями, як було по Азовсталі. І миттєво або видаляє, або публічно зміню риторику відповідно до курсу всієї машини.
Це дійсно потужна, добре влаштована і боєздатна машина. Так, в Маріуполі з часом ми її підкорили. Ми організували інформаційний спротив з нижнього до офіційного рівня наскільки це можливо, але.
Але наш досвід каже про незлагодженість дій не тількі по нам. Ми, як країна, непогано зайняли позиції на топ -рівні та першому рівні. Але далі або йде війна без нас, або кожен хто куди. Про чати, волонтерів і всі інші умовні рівні взагалі промовчу. Тут суцільна махновщина.
Можна посилатись на свободу слова, на правду. На принципи. Але реальна війна – вона інакша. Ми маємо і мусимо будувати наші інформ війська. Власні. Без свар. Без огляду на мирне життя. З одним пріоритетом – перемога і рятування життя українців.
Без варіантів.
За місяці війни на інформаційному фронті картина російської інформаційної машини стає зрозумілою та прозорою. Особливо в моєму випадку, коли твоя ділянка фронту вузьска: сконцентрована на одному місті-герої і аналіз ведеться щоденно майже з першого дня війни. Я впевен, що ми маємо знати як це працює, аби протидіяти ефективно на всіх рівнях не зупиняючись лише контрпропагандою.
Головний принцип російської інформ-військовї машини – багаторівневість. У підсумку немає рівня комунікації, на який вони не спустились.
Топ рівень – офіціальні спікери від путіна, пескова і до всіляких офіційних осіб. Вони озвучують тези та наративи. Але вдало посилаються на власні джерела нижчого рівня.
Перший рівень – офіційні медіа (національні). Тут за звичай без соловїовчини, просто новини з посиланням на джерела нижчого рівня.
Рівень 1/1 – медіа пропагандисти а-ля соловьов і ко. Їх завдання – тест абсолютно диких тверджень, емоційне посилення та зв’язка нижчого рівня з першим та топ рівнем.
Другий рівень – журналісти. Під час війни здебільше – військові журналісти. Вони скрізь в гущі подій. Вони пишуть, вони знимають. Саме вони кують першочергово фейки, маніпуляції та перекручення.
Рівень 2/1 – експерти. Тут від місцевих російських до іноземних. Їх експертність підтверджується власне назвою в титрах. Іноді вони обіймають якісь посади закордоном, але всі ці посади в російських афільованих структурах. Вони посилюють фейки журналістів та обгортають їх в «експертність» для вищих рівнів.
Третій рівень – колаборанти. Тут лише повторювання тез та додавання маніпулятивних тверджень. Саме після цих тверджень інформація набуває іншого вигляду і розходиться одночасно на рівні вверх та нижчі. Чиста легалізація нової брехні.
Четвертий рівень – «волонтери». Вони з’являються одночасно з окупантами. Тут вже робота з населенням окупованих територій очі-в-очі, ведення соц-мереж. Завжди все через емоції страждання-допомога, були погані – прийшли ми хороші. Здебільше їх робота ведеться в стані повного або часткового інформаційного вакууму на окупованій території.
П’ятий рівень – адміністратори чатів. При окупації одразу виникає багато запитань. Від евакуації до простих щоденних. Одночасно з’являються купа чатів по всіх соц-мережах з відповіддю на ці запитання. Спочатку, «без політики», але з часом всі наративи вищих рівнів вводяться і стають домінуючими. На старті роботи таких чатів неможливо встановити ані належність, ані характер адміністрування. До якої зі сторін належить, тому розповсюдження зростає дуже швидко.
Всі ці рівні працюють в обидва боки. Якщо в тебе перед очима вся мережа ти можеш побачити, як інформація з топ рівня доходить до четвертого рівня. І навпаки. На досвіді Маріуполя повний цикл займає до 4 годин в залежності від важливості та цілі.
Другий головний принцип – керованість та послідовність. Тут немає місця самодіяльності. Майже слово в слово. Але точно за вказівкою інформація розповсюджується. Іноді трапляється, що десь на рівні журналістів хтось перегне палку з емоціями, як було по Азовсталі. І миттєво або видаляє, або публічно зміню риторику відповідно до курсу всієї машини.
Це дійсно потужна, добре влаштована і боєздатна машина. Так, в Маріуполі з часом ми її підкорили. Ми організували інформаційний спротив з нижнього до офіційного рівня наскільки це можливо, але.
Але наш досвід каже про незлагодженість дій не тількі по нам. Ми, як країна, непогано зайняли позиції на топ -рівні та першому рівні. Але далі або йде війна без нас, або кожен хто куди. Про чати, волонтерів і всі інші умовні рівні взагалі промовчу. Тут суцільна махновщина.
Можна посилатись на свободу слова, на правду. На принципи. Але реальна війна – вона інакша. Ми маємо і мусимо будувати наші інформ війська. Власні. Без свар. Без огляду на мирне життя. З одним пріоритетом – перемога і рятування життя українців.
Без варіантів.
Голова окупаційної влади Маріуполя Іващенко видав Указ (де вони беруть такі назви?), що всім постраждалим від «агресії армії України» будуть проведені одноразові виплати 16 тис рублів за квадратний метр (8 тис грн).
В той самий час офіційно-окупаційна влада Донецької області неодноразово видала роз’яснення, що ніяких виплат не буде. Немає ані «закону» ані «грошей».
Воно й зрозуміло. Загальна сума, яку треба буде сплатити дорівнює 12 млрд долларів США.
Зрозуміло, що в теорії Росія наштамрує стільці скільки треба. Але навіть тут є межа безглуздя.
Одним словом - «родина кинет тебе сьІнок» як постійний тренд.
Але точно будуть нові «свідчення» про «злочини України»
В той самий час офіційно-окупаційна влада Донецької області неодноразово видала роз’яснення, що ніяких виплат не буде. Немає ані «закону» ані «грошей».
Воно й зрозуміло. Загальна сума, яку треба буде сплатити дорівнює 12 млрд долларів США.
Зрозуміло, що в теорії Росія наштамрує стільці скільки треба. Але навіть тут є межа безглуздя.
Одним словом - «родина кинет тебе сьІнок» як постійний тренд.
Але точно будуть нові «свідчення» про «злочини України»
Проспект Леніна замість Проспекта Миру.
Вулиця ката українців Артема замість вулиці видатного українського художника Куїнджі.
селище Первомайское замість історичної назви Мангуш від департованих з Криму греків.
Первомайский район замість Мангушського або Маріупольського.
Повернення в минуле якого не було. Печери, імперські замашки на радянській лад.
Давайте вже, мраZота, переменуйте знов на Жданов. Не ганьбите славетне ім’я Міста-Героя Маріуполя.
Вулиця ката українців Артема замість вулиці видатного українського художника Куїнджі.
селище Первомайское замість історичної назви Мангуш від департованих з Криму греків.
Первомайский район замість Мангушського або Маріупольського.
Повернення в минуле якого не було. Печери, імперські замашки на радянській лад.
Давайте вже, мраZота, переменуйте знов на Жданов. Не ганьбите славетне ім’я Міста-Героя Маріуполя.
Маріуполь. Азовсталь. Відплата назавжди.
Сьогодні сапери росії разом з військовими проводили розмінування території заводу Азовсталь в районі домених цехов.
Підсумок - мінус два окупанти пішли співати разом з кобзоном. Вибух чуло півміста.
Аби придати трагізму, окупанти чомусь власних військових назвають енергетиками. Мабуть соромно визнати, що Маріуполь продовжує спротив навіть після евакуації Героїчного Гарнизону Маріуполя.
Слава Україні та смерть російським окупантам! 🇺🇦
Сьогодні сапери росії разом з військовими проводили розмінування території заводу Азовсталь в районі домених цехов.
Підсумок - мінус два окупанти пішли співати разом з кобзоном. Вибух чуло півміста.
Аби придати трагізму, окупанти чомусь власних військових назвають енергетиками. Мабуть соромно визнати, що Маріуполь продовжує спротив навіть після евакуації Героїчного Гарнизону Маріуполя.
Слава Україні та смерть російським окупантам! 🇺🇦
Вечори окупанти - волонтери путіна виклали напис зі свічок, що вони пам’ятають початок напад Німетчини на Радянський союз. День, коли союзних по розділу Польщі зрадив іншого союзника.
Через 81 рік люди, що повністю повторюють звірства нациськоі Німетчини пишуть, що пам’ятають. І Маріуполь бачить, що це не просто пам’ять, а інструкція к дії для росіі та росіян.
Задля останньої деталі - окрім свічок мраZота перетворила спалений російській Т72 на вул. Гагаріна, 6 на «монумент слави». І за вдячність у вбивстві до 50 тисяч мирних маріупольців покладає квіти.
Історія повторюється та йде по колу. Україна знов страждає від фашизму.
Через 81 рік люди, що повністю повторюють звірства нациськоі Німетчини пишуть, що пам’ятають. І Маріуполь бачить, що це не просто пам’ять, а інструкція к дії для росіі та росіян.
Задля останньої деталі - окрім свічок мраZота перетворила спалений російській Т72 на вул. Гагаріна, 6 на «монумент слави». І за вдячність у вбивстві до 50 тисяч мирних маріупольців покладає квіти.
Історія повторюється та йде по колу. Україна знов страждає від фашизму.
This media is not supported in your browser
VIEW IN TELEGRAM
Маріуполь. Знесення будинків продовжується. Концетруються на Лівобережному районі. Всі багатоповерхівки по бул. Меотиди до мчсники росії номера 46 буде знесено. Людей просто вигнояють на вулицю, можливості забрати особисті речі не дають. Прото самі російські мчсники не нехтують мародерством. Пошуком загиблих під завалами ніхто не займається, але за хабар можуть окремо пошукати за вказаною адресою.
Смерть і руйнація на кожному кроку російських окупантів.
Смерть і руйнація на кожному кроку російських окупантів.
This media is not supported in your browser
VIEW IN TELEGRAM
Мобільний зв’язок, як і все в принципі, залишається великою поблемою. Формально, окупанти роздають картки “феніксу”. Фактчино - люди наближені до місцевих колаборанів продають по 450 грн. Сволота коритсується бажанням людей вийти на зв’язок з рідними. Все, що робиться окупантами в бік “покращення” перетворюється на знущання в чергах та наднаживу на горі.
Важливо для маріупольців, хто вже почав користуватись “феніксом”. Не забувайте - окупанти прослуховують все в Маріуполі. Кожна ваша розмова відкрита книга. Кожне необережне слово - ризик для людини в Маріуполі. Не наражайте близьких на небезпеку!
Важливо для маріупольців, хто вже почав користуватись “феніксом”. Не забувайте - окупанти прослуховують все в Маріуполі. Кожна ваша розмова відкрита книга. Кожне необережне слово - ризик для людини в Маріуполі. Не наражайте близьких на небезпеку!
Маріуполь. Окупанти почали нове одночасне будівництво фортифікацій і модульних будинків. Знов те саме, але тепер в районі приміської автостанції (теж виїзд в бік Мангуша). Вся лінія оборони росіян у підсумку прикрита “живим щитом” цивільних маріупольців. Безстрашна друга армія світу, ага.
Сакральна дата для росіі. Початок “Вітчізняної“ війни. Війни, коли один кривавий диктатор превентивно зрадив свого союзника іншого кровавого диктатора та почав агресивнй наступ. Але варто згадати - саме Радянський Союз з початку Другої Світової війни виступив на боці нациської Німетчини. Наслідком підтримки нацизму в 1939 році стало найкривавіша війна 20 сторічча. Набільші втрати в якої знов понесла Україна.
23 вересня 1939 року Радянський Союз провів спільний парад з нациською армією на честь окупації Бреста. Це стало початком того, що закінчилось в 1945 році і коштувало понад 20 млн. життів. Окрім того, саме радянська нафта була в танках та літаках, що зокрема бомбили Лондон. Таке собі коло справедливості.
23 вересня 1939 року Радянський Союз провів спільний парад з нациською армією на честь окупації Бреста. Це стало початком того, що закінчилось в 1945 році і коштувало понад 20 млн. життів. Окрім того, саме радянська нафта була в танках та літаках, що зокрема бомбили Лондон. Таке собі коло справедливості.
Наша рубрика #мраZота
Гриньова Оксана Павлівна. Була директором школи №57. Добровільно перейшла на співпрацю з окупаційною владою. Безпосередньо організує підбір (в тому числі через примус) персоналу в школу №41, яку збирається очоліти і відкрити з першого вересня. Професійно - викладач англійської мови. Яка тепер в Маріуполі на думку російської окупаційної влади непотрібна. Лише російська. Лише пропаганда.
МраZота. Закарбовано. Відплата вже поруч
Гриньова Оксана Павлівна. Була директором школи №57. Добровільно перейшла на співпрацю з окупаційною владою. Безпосередньо організує підбір (в тому числі через примус) персоналу в школу №41, яку збирається очоліти і відкрити з першого вересня. Професійно - викладач англійської мови. Яка тепер в Маріуполі на думку російської окупаційної влади непотрібна. Лише російська. Лише пропаганда.
МраZота. Закарбовано. Відплата вже поруч
Media is too big
VIEW IN TELEGRAM
Битва за Схід. Так виглядає Святогірськ. Кожне місто, містечко та селище, до якого дотягнулась рука окупантів перетоврюється на руїну. Кожне місто яке “звільнює” росія стає Маріуполем. Немає в росії на меті зберегти ані людей, ані мирне життя. Єдина мета росії - знищення кожного українця. Без винятку