До мене підійшли ТЦКшники під час моєї відпустки у Львові.
Я був в цивільному.
Звідки їм знати хто я?)
Перевіряють документи, показую паспорт.
Прошу пред‘явити посвідчення, що підтверджує посадову відповідність особи і наказ коменданта області.
Все виймають і показують.
Подивились на мене і старший каже:
«Молодий чоловіче, а проїдемо з нами в центр комплектації».
Питаю:
«Для чого?»
Відповідає:
«Для перевірки облікової документації».
Інші хлопці насторожуються в очікуванні мого спротиву або втечі))
Я кажу:
«А поїхали!».
ТЦКшники здивувались, але провели мене до бусіка.
Я загрузився, дую дудку, питаю старшого:
«Чого пішли в цю невдячну професію?».
Відповідає:
«Відправили по пораненню й інвалідності. А ти шо, служити не спішиш?»
Кажу:
«Нєа. Піду, тільки після дєпутатів жирних.»
Старший заглючив і замовк.
Вигружаємся. Ідем на прохідну.
Тупим хвилин 20, чекаєм.
Тоді підходить дівчинка, скеровує в розподільчу кімнату.
Я вже не стримую посмішки, зупиняю їх і виймаю свої посвідчення офіцера та інваліда війни.
Кажу:
«Всьо, побавились. Я пішов.»
Старший чухається:
«А нашо ти соглашався і коники строїв?».
Кажу:
«Чекав, коли будете мене піздити! Не почали».
Я розвернувся й пішов, а вони роздумливо улибались у спину.
⠀
Висновок сторітейлу простий.
⠀
1. Дурачки є усюди. Вам ніколи не покажуть випадок без «пакувань» і криків.
Цього ніхто не буде дивитись.
Але таких випадків тьма тьмуща.
2. Не треба зважати на те, що не пішли сини депутатів.
Треба зважати на те, що пішли ми.
3. Служба - не значить загибель.
Але Тиса - значить ганьба.
4. В нас немає іншої України, тож ви не знайдете її ані в Польщі, ані в Канаді.
Якщо ваше серце спокійно стукає після спалених у Маріку й Бучі дітей, тоді в мене погані новини для вас:
Україна дасть вам свободи рівно так само,
як ви надали Їй захисту.
🪖 шолтис
Я був в цивільному.
Звідки їм знати хто я?)
Перевіряють документи, показую паспорт.
Прошу пред‘явити посвідчення, що підтверджує посадову відповідність особи і наказ коменданта області.
Все виймають і показують.
Подивились на мене і старший каже:
«Молодий чоловіче, а проїдемо з нами в центр комплектації».
Питаю:
«Для чого?»
Відповідає:
«Для перевірки облікової документації».
Інші хлопці насторожуються в очікуванні мого спротиву або втечі))
Я кажу:
«А поїхали!».
ТЦКшники здивувались, але провели мене до бусіка.
Я загрузився, дую дудку, питаю старшого:
«Чого пішли в цю невдячну професію?».
Відповідає:
«Відправили по пораненню й інвалідності. А ти шо, служити не спішиш?»
Кажу:
«Нєа. Піду, тільки після дєпутатів жирних.»
Старший заглючив і замовк.
Вигружаємся. Ідем на прохідну.
Тупим хвилин 20, чекаєм.
Тоді підходить дівчинка, скеровує в розподільчу кімнату.
Я вже не стримую посмішки, зупиняю їх і виймаю свої посвідчення офіцера та інваліда війни.
Кажу:
«Всьо, побавились. Я пішов.»
Старший чухається:
«А нашо ти соглашався і коники строїв?».
Кажу:
«Чекав, коли будете мене піздити! Не почали».
Я розвернувся й пішов, а вони роздумливо улибались у спину.
⠀
Висновок сторітейлу простий.
⠀
1. Дурачки є усюди. Вам ніколи не покажуть випадок без «пакувань» і криків.
Цього ніхто не буде дивитись.
Але таких випадків тьма тьмуща.
2. Не треба зважати на те, що не пішли сини депутатів.
Треба зважати на те, що пішли ми.
3. Служба - не значить загибель.
Але Тиса - значить ганьба.
4. В нас немає іншої України, тож ви не знайдете її ані в Польщі, ані в Канаді.
Якщо ваше серце спокійно стукає після спалених у Маріку й Бучі дітей, тоді в мене погані новини для вас:
Україна дасть вам свободи рівно так само,
як ви надали Їй захисту.
🪖 шолтис
Forwarded from Євген Карась ✙
Дробович, керівник інституту нацпамʼяті вважає, що українська памʼять формується через задній прохід. Арку «Дружби народов» в Києві планують перемалювати в ЛГБТ-арку. Підтримуєте апофеоз дегенератства?
Anonymous Quiz
13%
Так!!! Арка має бути ЛГБТ!!! Хто не п..дор - той москаль!!!
87%
Відчепіться вже нарешті від українців з вашим надокучливим ЛГБТ, йолопи.
🛸 FPV. Посібник для розрахунків.
Бійці нашого підрозділу «Нахтіґаль» акумулювали вивчену теорію та здобутий в зоні бойових дій досвід
у два ось таких посібника.
Ми не претендуємо на істину,
але готові ділитися досвідом.
Це БЕЗКОШТОВНО.
Кількість лімітована.
Замовити можна в діректі офіційної сторінки «Нахтіґалю»:
https://www.instagram.com/ptah_ngl?igsh=MTNwaHZsa3k1MXNwMQ%3D%3D&utm_source=qr
🪖шолтис
Бійці нашого підрозділу «Нахтіґаль» акумулювали вивчену теорію та здобутий в зоні бойових дій досвід
у два ось таких посібника.
Ми не претендуємо на істину,
але готові ділитися досвідом.
Це БЕЗКОШТОВНО.
Кількість лімітована.
Замовити можна в діректі офіційної сторінки «Нахтіґалю»:
https://www.instagram.com/ptah_ngl?igsh=MTNwaHZsa3k1MXNwMQ%3D%3D&utm_source=qr
🪖шолтис
Forwarded from Сихів Медіа
Сьогодні, у День Героїв, на вулиці Трильовського, 29 відбулося урочисте відкриття та освячення муралу пам’яті Тараса «Сихівського» Березюка🫡
Мурал розташовано навпроти школи №1, де навчався Тарас. На церемонії відкриття про життя і погляди товариша розповіли Юрій Герун та Антон Петрівський.
Автором муралу є вуличний художник Олександр Приймак. Ескіз Саша Пес розробляв спільно з друзями та сім'єю Тараса "Сихівського", він був готовий уже в травні минулого року, але роботи зі створення муралу тривали 8 місяців.
Тарас завжди шанував пам’ять Героїв, тих, хто творив історію нашої незалежної України. А сьогодні ми вшановуємо його як Героя!
Мурал розташовано навпроти школи №1, де навчався Тарас. На церемонії відкриття про життя і погляди товариша розповіли Юрій Герун та Антон Петрівський.
Автором муралу є вуличний художник Олександр Приймак. Ескіз Саша Пес розробляв спільно з друзями та сім'єю Тараса "Сихівського", він був готовий уже в травні минулого року, але роботи зі створення муралу тривали 8 місяців.
Тарас завжди шанував пам’ять Героїв, тих, хто творив історію нашої незалежної України. А сьогодні ми вшановуємо його як Героя!